Лирон Бен-Шлуш
Гил Франк
във филма на Михал Бат-Адам
МАЯ
Шири Гедани, Алекс Ански Мики Варшавиак, Ори Леви
Translation ZALMEN BEHAR
Озвучаване: Тули Хен
Монтаж: Асаф Корман
Миксиране: Израел Давид
Музика: Даниел Мизрахи
Оператор: Йоав Кош
Продуценти: Моше Мизрахи, Михал Бат-Адам
сценарист и режисьор Михал Бат-Адам
Сега разбирам, Костя, че в нашата професия,
дали играем роли или пишем,
което има значение са не славата
или блясъка за които обикновено мечтаех,
а способността да понесеш страданието и да вярваш...
Аз вярвам.
Когато мисля за живота ми, вече не ме е страх...
Видяхте ли?
Още от първия момент, има човек.
Има свят.
Тя знае коя е, откъде идва,
къде отива и знае къде се намира.
Продължавай да работиш. На прав път си...
Аз? - Да, ти.
Бланш, "Трамвай Желание"
Тенеси Уилямс.
Когато го срещнах, той беше едва момче. Бях на 16.
Открих любовта изведнъж.
Имаше нещо различно в него,
нежност, която не беше присъща за мъж,
въпреки че той изобщо не беше женствен.
Той ме помоли за помощ, но аз не го разбрах.
Знаех само, че го обичам безгранично,
и след това открих... - Мая...
Добре е.
Но не достатъчно за да се изиграе на сцена.
Изиграването на роля не е само рецитиране на текст по памет.
Това е нищо, само думи.
Ние сме по средата на годината и не виждам никакъв напредък.
Талантът не е достатъчен, трябва да се направи нещо с него.
Трябва да докоснеш, да разчувстваш,
да шокираш...
Трябва да задълбаеш в себе си без страх.
Ако те е страх, отиди да работиш в супермаркет.
Продължи.
Ако си отидеш сега, не се връщай повече.
Къде е хумуса?
Искаш ли тахан?
Мая...
Не работиш ли днес?
Колко е часът? - След седем.
Заповядайте.
Как си? - Не много добре.
Мамо, на работа съм. Ще говорим по-късно.
Случило ли се е нещо?
Не, просто... Приятелят ми.
Какво за него?
Постоянно ме преследва.
Извинете, сметката... - Веднага.
Когато го срещнах, беше едва момче. Бях на 16.
Открих любовта изведнъж.
Сметката за трета маса.
Имаше нещо различно в него.
Нежност, която не беше присъща за мъж,
въпреки че той изобщо не беше женствен.
Той ме помоли за помощ, но аз не го разбрах.
Смесена салата! - Идвам.
Знаех само, че го обичам безгранично,
и след това открих... - Смесена салата!
Какво откри?
Влязох в една стая...
В нея имаше две момчета...
Здравейте.
Две закуски, едно кафе с мляко и едно еспресо.
Нещо друго? - Не, благодаря.
Заповядайте.
След това се държахме все едно нищо не се бе случило.
Тримата излязохме да се забавляваме.
Бяхме малко пияни, смях, танци...
Изведнъж моето гадже изтича навън.
Чу се изстрел...
Всички излязоха навън.
Някой ме хвана и ми каза:
"Не отивай! Не искаш да видиш това."
Тогава чух, че казват името му.
Беше сложил пистолета в устата си и бе стрелял.
Той бе всичко. - Кога се случи това?
Омлети!
Къде е сестра ти?
Казах ти да я оставиш на мира!
Отрежи! Какво става, защо се спря?
Мога ли да гледам вътре, за да видя дали тя е там?
Не, не гледай!
Добре, хайде! Снимаме!
Сцена 17. Кадър 1. Заснемане 9.
Снимайте!
Отрежи! Защо се спря?
Важно е за сцената, ела тук. - Какво?
Коя е сестрата на този човек? Не знам нищо за нея.
Ти луд ли си? Спря снимките за това?
Нямаме време за тези глупости.
Трябва да знам за кого говоря!
Представи си някого, когото познаваш. - Не може да е някой, когото познавам,
трябва да е някой, за когото съм чул нещо...
Да не се опитваш да ме убиеш?
Не разполагаме с време за тези глупости!
Остави ме да довърша този идиотски кадър!
Това е идиотски кадър? - Разбира се, че е идиотски кадър!
Трябваше да е заснет отдавна! Къде отиваш?
Не искам да съм част от някакъв идиотски кадър.
Добре не е идиотски кадър. Върни се.
Върнете се на вашите позиции.
Стига вече!
Да продължим, хайде!
Ще полудея до края на деня.
Сцена 17. Кадър 1. Заснемане 10.
Снимайте!
Чакай, чакай.
Какво прави той? Не мога да повярвам!
Защо спря сега? - Това не беше добре.
Кое не беше добре? - Моята игра не беше добра.
Ти не трябва да играеш! Просто си бутай колелото!
Аз съм влюбен в момичето!
Не си влюбен в нея!
Не мога да работя с аматьори!
Защо се движиш? Връщай се на мястото си!
Имам нужда от професионални актьори!
Извинете. Исках да отида до тоалетната.
Няма да стигнеш доникъде без дисциплина!
Винаги ще бъдеш посредствена актриса.
Не си свивай устните, ти си статуя.
Хайде, снимайте!
Как беше? - Не знаех, че е тук.
Той тъкмо си тръгваше.
Аарон, чакай малко!
Съжалявам. Всичко е заради мен.
Не е заради теб, той просто е един егоист.
Те всички са егоисти. - При него това е болест.
Те всички са болни.
Какво правиш?
Връщам се вкъщи. Това не е за мен.
Един ден снимки и реши, че не е за теб?
Стоях там като идиот цял ден.
Не трябваше изобщо да го правя.
Преувеличаваш, нали знаеш.
Актьорите се борят, за да получат един ден снимки.
Не си направила нищо все още. - Това не е за мен.
Ще платя моя дял, докато си намериш съквартирант.
А какво става с прослушването? - Няма да ходя.
Разбира се, че ще отидеш!
Ще изпуснеш прослушване с Хагай Цафрир?
Чуваш ли се какво говориш?
Той е най-новия любимец на театъра...
Мисля, че съм бременна.
Смяташ ли да правиш аборт?
Ти луда ли си? С упойка?
И ще отгледаш дете без баща?
Може би той ще напусне жена си.
Ако това беше пиеса, бих казала,
"Мая се опитва да не избухне в смях".
"А Нурит се опитва да не избухне в плач".
Може би просто ти закъснява. - Не, не ми закъснява.
Ще ти помогна да го отгледаш.
Мислиш ли, че ме обича?
Тогава защо е с мен?
Защо не? Безплатен секс, безплатно кафе...
Вчера изяде всички банани, които купих.
Когато идва, трябва да яде нещо.
Нека си донесе сандвичи от дома.
Аз съм чайка...
Не, не е това...
За какво говорих?
Ах, да...
Вече не съм такава. Сега съм истинска актриса...
Сега разбирам, Костя, че в нашата професия,
дали играем роли или пишем,
което има значение са не славата
или блясъка за които обикновено мечтаех,
а способността да понесеш страданието и да вярваш...
Аз вярвам.
Видях те как играеш...
Бланш... В кафенето.
Горкият човек, наистина ти повярва.
Все още се чувствам малко виновна за това.
Искаш ли да пиеш нещо? - Не, благодаря.
Мая, нали? - Да.
Ела, седни.
Ще режисирам пиеса, която написах.
Търся актриса за главната роля.
Става въпрос за младо момиче, което е забременяло.
Нейните родители я заставят да направи аборт.
Нещо й прещраква.
Тя мисли, че са й взели бебето и са го скрили.
Това истинска история ли е? - Защо питаш?
Говорите за нея, все едно я познавате.
Ти си първата, която ми задава този въпрос.
Да, това се случи в моето семейство, предпочитам да не говоря за това.
Не исках да любопитствам. - Не, всичко е наред.
Това е роля, в която трябва да се вглъбиш напълно.
Къде си учила актьорско майсторство?
Всъщност не съм учила толкова.
Само няколко месеца.
Бях сигурен, че си завършила театрално училище.
Не. Има ли значение?
Всъщност търся някой с опит...
но ще помисля за това.
Здравей. - Здравейте.
Съжалявам, че закъснях. - Няма проблем.
Дълго ли ме чакаш?
От един часа досега.
Нямам часовник.
Готови ли сте?
Имаме лучена супа... - Само няколко минути да си изберем.
Знаете ли какво искате?
Обикновено, да.
Искам да кажа какво искате да ядете.
Струва ми се, че...
Ще взема пържола. А ти?
Спагети с доматен сос.
Ти вегетарианка ли си? - Не.
Ами помислих и реших.
Ролята е Нили.
Сигурен ли сте?
Въпреки, че не съм учила актьорско майсторство.
Това си е страшно.
Кое му е страшното?
Не искам да ви разочаровам.
Предлагам ти да го прочетеш. Ако имаш някакви въпроси...
Мисля, че ще имам. - Аз също мисля така.
Не приемай всяка моя дума толкова сериозно.
Днес смятам, че е добре, но утре не.
Разбирам.
Нека продължим...
Това е истинската Нили.
Каква ви се пада? - Братовчедка.
Бях влюбен в нея.
Тя беше 8 години по-голяма от мен.
Срещахме се по време на ваканции при моите баба и дядо.
Тя беше красива.
Тогава един ден тя не се появи.
Шушукането започна...
Имаше някаква тайна, която не трябваше да зная.
Майка ми ми каза, много години по-късно.
Нейното име не е Нили.
Не, Тали.
Какво стана с нея? - Тя почина преди две години.
Тя липсва ли ви?
Мисля за нея.
Този негодник не ми се е обаждал. - Той наистина е негодник.
Приключих с него.
Мислиш ли, че ще си намеря някой, който ще ме обича?
Ако се отървеш от Аарон.
С Аарон свърши. Той е мъртъв за мен.
Какво става тук?
Не знам какво да облека. - Къде отиваш?
Имам среща с Хагай Цафрир.
Не се ли видяхте този следобед?
Да, но той иска да говори за пиесата.
Разбирам...
Няма да ходя. - Защо?
Мисля, че... малко ме привлича.
Харесва ми това "малко".
Тогава какъв е проблемът?
Не мога да се влюбвам в него сега.
Може да ми се отрази на репетициите.
Не искам да проваля тази роля.
И така, какво ще правиш?
Ще го отложа за след репетициите.
Мисля, че вече е твърде късно.
Това Аарон ли е?
С Аарон приключи. Това е Шломо.
Кой е Шломо?
Да, вкъщи съм. До скоро.
Какво е за теб?
Театърът.
Кажи ми.
Не знам как да го кажа.
Опитай.
Това е...
Това е... Това е моят живот.
Вътре в мен е...
Вътре в тялото ми.
Това ми помага да живея.
Искаш ли да дойдеш вкъщи?
Защо?
Сложно е.
Няма да се случи нищо, което не искаш.
Но може би това, което не искам да се случи,
всъщност искам да се случи.
Тогава може би ще се случи.
Но аз не искам да се случи.
Тогава наистина е сложно.
Лека нощ...
Какво?
Не ме забравяй.
Ще си сложа бележка до леглото ми.
Той тук ли е?
Приключих с него. - Вече? Какво се случи?
Знаеш, че една котка знае, че е котка,
но не знае, че знае, че е котка.
Човек знае, че е човек
и той знае, че знае, че е човек...
Е, и?
Той ми обясни, че когато се докосваме,
той е наясно с това, но аз не съм,
и това създава дистанция,
и той е наясно с това, но аз не съм.
Е, и какво се случи? - Казах му да си тръгне.
И той си тръгна?
Не му дадох избор. Спахте ли?
Ти луда ли си? - Не.
Целунахте ли се? - Не.
Тогава какво правихте? - Говорихме за пиесата.
Не знам как можеш...
Не мога.
Да се надяваме, че ще издържа.
Мая, трябва да седнеш до родителите си.
Хайде.
Намерил си ни прекрасна дъщеря.
Внимавай с баща ти.
Гърбът ме убива.
Руби, видях те в една реклама на "Здравната каса".
Пет такива на година и те правят здрав.
Откога носиш очила?
Откакто започнах да получавам роли като майка.
Знайте, че това е седмият доктор в моята кариера.
Добре, бихме искали да започнем.
Бих искал да кажа няколко думи.
Имаме прекрасна пиеса, отлични актьори,
и дори не лош режисьор.
Пожелавам на всички ни късмет.
Наздраве!
Ще ви оставя да се наслаждавате на вашата работа.
Добро утро на всички.
Аз също искам да кажа няколко думи.
Знаете ли какво? Нека просто го прочетем.
Д-р Гилади, д-р Алон са седнали на масата.
Нили и нейните родители са седнали срещу тях.
Нили не е яла от 3 дни. - Почти четири дни.
Дина!
Защо Нили не е яла от 3 дни?
Нили не отговаря.
Защо ме гледате така?
Нили седи сама. Лекарят и медицинската сестра влизат.
Какво правиш тук?
Би трябвало да си на терапия.
Не мога да отида там...
Д-р Биран... - Къде е той?
Ще отида да го потърся. - Може да продължите.
Не мога да отида там, това е като лудница.
И къде си мислиш, че си?
Съжалявам.
Всички ви чакат.
Руби, продължавай.
Скоро ще излезеш и ще се прибереш вкъщи при семейството си.
С бебето.
Няма бебе, Нили. Знаеш, че няма бебе.
Ти си спомняш какво се случи, нали?
Спомням си, пеперудите, които са загубили светлината,
и червени калинки, които са загубили черните си точки.
Спомням си червени облаци
и моето бебе, което се роди и каза:
Мама...
Отлична пиеса.
И добре написана.
Запознайте се с д-р Биран.
Ръководител на психиатрично отделение в болницата.
Той ще ни помага. - Приятно ми е.
Извинете. Лекарят е малко болен.
Имаш сериозно предизвикателство.
Да, ще имам много въпроси към вас.
Ако имам отговори, обещавам да отговоря.
Донесох една книга, която може да помогне.
Какво мислите Мая да прекара известно време
в болницата сред пациентите
без да знаят, че тя не е болна.
Надявам се, че това не те плаши, Мая.
Мисля, че това може да помогне. Какво ще кажеш?
Защо не?
Все едно ме молите да предам своята професия.
Има толкова предразсъдъци спрямо психично болните.
Можем да ги покажем тук в различна светлина.
Да, но не мога да допусна актьор в отделението като пациент.
Аз също ще се радвам да получа съвет от теб.
Вече изглеждате доста убедително.
Добре, приключихме за днес.
Рики ще ви даде датите за репетициите.
И най-важното да се запамети текста.
Сега?
Мога, но...
Не, искам, но...
След пет минути? Добре.
Нямам характер, нали?
Не става въпрос за характер. Това са законите на природата.
Да.
Като се замисля, не мога да дойда.
Съквартирантката ми има треска не мога да я оставя сама.
Искаш ли да й донеса аспирин?
Нурит, имаш аспирин, нали?
Да, тя си има.
Е, лека нощ.
Лека нощ.
Къде е? - Кой?
Беше тук.
Било е сън. - Не.
Добре, Мая. Твоето събуждане е добро.
Но, когато търсиш бебето,
виждам само движението.
Трябва да бъде по-реално за теб.
Трябва да разбереш, какво означава едно бебе.
За да разбереш какво е, да ти няма бебето,
трябва да разбереш какво е да имаш бебе.
Това идва от тялото, не от разсъдъка.
Да.
Нили, хайде на закуска.
Помогнете ми да го намеря.
Добре, но търси и от двете страни.
Ами ако тя отиде от другата страна.
Трябва ли да чакам репликата?
Нека първо потърси от другата страна.
Защо тя моли за помощ?
До този момент тя не иска да говори с никого.
Това не е "тя", това си ти.
Ти. Само ти.
Трябва да мислиш с мислите на Нили.
Да кажеш: Аз съм Нили. Това ще помогне.
Да, разбирам...
Аз съм Нили...
Не знам как да го направя.
Д-р Биран...
Исках да ви попитам... Хагай е прав.
Може да ми помогне, ако прекарам известно време в болницата...
Не искам да проваля тази роля.
Не съм спала по цели нощи.
Не мога да обясня колко е важно за мен.
Какво ще кажете?
Нека да помисля за това.
Няма да притеснявам никого.
До скоро.
Благословен си Ти, Господи, цар на вселената,
който ни даде плода на лозата. - Амин.
Измиване на ръцете.
Къде са всички яйца?
Дядо... Дядо изяде яйцата.
Дядо, къде са всички яйца?
Той каза: Купи яйца. Той каза: Затворено е.
Не знам как не се е задавил.
Той е силен като бик.
Той каза: Аз плавам на лодка...
До Истанбул!
Дядо...
Хайде да си лягаш.
Ще се женя утре.
За кого? - Ще видим.
Имах още една.
Какво? - Ръка.
Ти имаше три ръце?
Разбира се.
Дядо!
Бъди пасивна, слушай ги...
Наблюдавай ги. Всичко ще е наред.
Ела да ме видиш по-късно.
Ирит, дай ми чашата си.
Как се казваш?
Мая.
Теб какво ти е?
Тук всеки му има нещо.
Габи мисли, че е сърдечен хирург.
Ирит смята, че ако тя подреди всичко
баща й ще я обича.
Гил е войник. Това е военна тайна. Той не казва нищо.
Ярдена мисли, че майка й иска да влезе в стомаха й.
Карлос мисли, че е змия. Карлос, комо еста? (как е?)
А на теб, какво ти е?
Анат, върни се на мястото си!
Не се вълнувай... Това й е.
Момичета. Затова е затворена тук.
Не за това е затворена. - Наистина ли? Защо?
Защото си гаси цигарите върху задника.
Анат, достатъчно!
Какво? Заслужавам малко екшън.
Какво става, Анати? Отново докторът ли?
Каква мечта имах за него...
Тя е влюбена в д-р Биран.
Ами ти? - Какво?
Какъв е твоя случай?
Взеха ми бебето. - Ти имаш бебе?
Да. Те го взеха. - Защо?
Те казват, че не е мое. - Разбирам.
Някой има бебе и си мислиш, че е твое.
То е мое.
Майчина фикс идея.
Как така го знаеш?
Разбирам от тези неща.
От това, което ми каза, се приготви за дълго време тук.
Обикновено не се възстановяваш от това.
Ако някой има фикс идея, че е Джон Ленън или Джим Морисън
или че си има дете, това трае дълго.
Много дълго.
Ако искаш да се измъкнеш от тук бързо,
кажи им, че знаеш, че не е твоето бебе.
Че си го казала просто така.
Тогава защо не им кажеш,
че не си сърдечен хирург?
С мен е различно.
Нямам това, което им има на всички.
Аз наистина съм сърдечен хирург...
Искам си бебето! Дайте си ми бебето!
Това е добре, но може и по-добре.
Тичай до другата страна на сцената
все едно виждаш някой там да държи бебето ти.
Това е твоето бебе.
Нили, какво се случи в гимназията?
Не знам... Не знам...
Искам си бебето, дайте си ми бебето!
Не, не е добре. Не мога да тичам.
Защо? Беше страхотно.
Заради хапчетата, които взимам.
Какви хапчета? - В болницата.
Не мога да тичам. Ще падна.
Мая, това е театрална пиеса. Трябва да бъде драматична.
Смяташ ли, че е добре да стоя тук като идиот?
Защо като идиот, Руби? Искаш да видиш какво й е.
Може би отива при нея, и се опитва да я спре.
Добре, пробвай.
Още един път от същото място.
Медицински казано, тя е права.
Но като е драматично, е много по-добре.
Искам да подчертая обзетостта й. Тичането подчертава това.
Трябва да изберете между драмата и истината.
Искам ги и двете, и ще ги постигна.
Какво става?
Аз усуках ключа на колата му. - На кого?
На арабина. На пропускателния пункт.
Това е просто сън, не е толкова страшно.
Това е ужасно.
Постоянно ме преследва. - Кой?
Ключовете, документите, пилетата, децата.
Каза ли на доктора?
Защо мислиш, че съм тук? - Не знам.
Загубих чувството си за преценка.
Не правя разлика между друг човек и арабин.
Майка ми не прави разлика между мен и котките.
Понякога на тях дава какаото, а на мен млякото.
Има топъл чай.
Елате да пиете.
Днес отново ли си отиваш вкъщи?
Да, тук съм само на частична терапия.
Питам се защо му е необходим самовар...
За какво говориш?
Един арабин на пропускателния пункт,
не можеше да мине през турникета със самовар.
Войника му каза, че ще го получи от другата страна.
След като премина, той поиска своя самовар.
Войника му каза: "Вече го дадох".
Как така? На кого го е дал?
На друг арабин. - Защо?
Той не може да ги различи.
И какво направи арабина?
Той помоли да му върне самовара,
войника го удари в главата с пушката.
Видя ли го? - Да.
И не направи нищо? - Направих.
Какво? - Насочих оръжието си към войника.
И стреля ли?
Нямах възможност. Другите войници ме повалиха.
Когато се събудих в клиниката,
лекарят ми каза, че съм загубил моето чувство за преценка
че това е сериозно, но може да ме излекуват.
Отивам ли си вкъщи днес? - Ти нямаш дом.
Защо се записа в армията? Страх те беше да не отидеш в затвора?
Страхувах се от баща ми.
Но това е твоят живот, не на баща ти. - Знам.
Щом го знаеш... - Това не помага.
Родителите засядат в гърлото ти.
Не може да преглътнеш и не можеш да повърнеш.
Може би трябва да бъдат лекувани те, не ти.
Как разбра кога ще изляза?
Предположих.
Къде си?
Тези хора...
Накрая ще ти хареса и ще искаш да останеш там.
Искаш ли да пийнеш нещо?
Къде си?
Нямам характер.
Съжаляваш ли?
Не искам да ги виждам!
Те ще ми вземат бебето!
Какво става, Мая?
Мисля, че ще е по-достоверно ако не крещя.
Не, родителите й са нейните врагове.
Когато говори с тях, я изваждат от равновесие.
Да, но са нейни родители!
Мая, гледаш на всичко през твоя персонаж.
Това е добре, но има и други елементи,
които работят заедно като оркестър.
Всеки музикант е част от оркестрацията.
Изградил съм концепция, която води в определена посока.
Трябва да ми се довериш. Както правят всички останали.
Надявам се.
Разбира се...
Имам ти доверие.
Не се притеснявай дали това е добро или лошо.
Ти се спираш постоянно, жалко.
Отвори се, отпусни се... Дори и ако ти изглежда лошо.
Добре, отново от... - "Ще имаш посещение днес".
Продължавайте.
Ще имаш посещение днес. - Кой?
Майка ти и баща ти.
Не, не искам да ги виждам!
Те ще ми вземат бебето!
Ти нямаш бебе, Мая.
Ти го знаеш.
Искам да ми върнат бебето!
То се нуждае от мен. Аз съм му майка...
Аз съм му майка.
Няма никаква нужда да й галиш главата, Руби.
Беше много добре.
Не съм сигурен, че плаченето е подходящо тук.
Ти ми каза да се отворя, и сега не ти харесва.
Не е въпроса дали ми харесва или не. Трябва да има причина.
Защо мислиш, че тя плаче тук?
Защото тя е влюбена в него.
В кого? - В доктора.
Защо да е влюбена в доктора?
Ти си ядосана на родителите си. Те искат да ти вземат бебето.
Да, но защото съм сама тук съм зависима от доктора.
Виждам го в болницата.
Много пъти това е наистина любов.
Ако исках Нили да е влюбена в доктора,
щях да съм го написал по този начин.
Може би тя е права.
Има нещо затрогващо, че тя плаче.
Има нещо силно.
Може би тя е влюбена в доктора,
и докторът го разбира... и също я обича...
Добре...
Щом не мислиш така...
Честно казано, Руби, не мисля така.
Да го направим отново отначало.
Може ли пет минути почивка?
Вземете пет минути.
Имам чувството, че те губя, Мая.
Трябва да спреш да ходиш в болницата.
Ти ме изпрати там.
Знам. Направих грешка.
Тази болница ти влияе лошо.
Не, не ми влияе лошо.
Позволява ми да бъда по-достоверна.
Ти винаги казваш колко е важна истината.
За истината не е нужно да се преследва достоверността.
Играта в пиесата, си е игра.
Пиесата е сбор от неща, които не са непременно достоверни,
които създават известна истина.
Но има неща, които не са уместни.
Кое не е добре?
Когато родителите се очаква да дойдат,
ти искаш да съм истерично луда и това...
Какво? - Това е фалшиво.
Остави ме да решавам дали е фалшиво или не.
Ти дори не се опитваш да се отпуснеш.
Как можеш да кажеш, дали е фалшиво или не?
Не мога да играя неща, които не ги усещам уместни.
Това не идва от главата, усещам го в стомаха ми.
Приключихме за днес.
Ти искаше да изиграем сцената. - Ще го направим утре.
Приключихме за днес. Ще се видим утре в десет.
Не ми се сърди.
Чувствам се безсилен.
Тези дискусии ме изтощават.
Искам да се наслаждавам от това, което правя, не да страдам.
Не знам какво да кажа.
Не става въпрос какво да се каже, става въпрос за...
За това, че ще ти съсипя пиесата.
Ако продължаваш по този начин, това ще се случи.
Може би трябва да ме смениш.
Смени ме. Не искам да играя тази роля.
Намери си друга актриса, която да не създава проблеми.
Няма да те заменя за никоя друга на света.
Точно от това се страхувах. - От какво?
Че връзката ни ще съсипе всичко.
Какво е съсипала нашата връзка?
Не съм достатъчно добра, и не смееш да ме смениш.
Говориш глупости, знаеш ли?
Не искам да играя тази роля само защото ме обичаш.
Добре... Тръгвам си. Не искам да играя тази роля.
Намери си някой, който няма да ти съсипе пиесата.
Достатъчно! Стига с тези глупости!
Какво смяташ да правиш?
Не трябва ли да я смениш?
Ако пиесата е важна за теб, трябва да си готов на всякакви варианти.
Мамо...
Всичко е наред.
Всичко е наред!
Мамо!
Мисля, че съм бременна.
Затова ли си отиде той?
Не.
Ще задържа детето.
Реших.
Заключи ли вратата? - Да.
Знаеш ли кой е бащата?
Може да бъде само Шломо.
Как може да си сигурна?
Последният път, когато спах с Аарон, беше преди цикъла ми.
Какво казва Шломо за всичко това?
Той всъщност харесва идеята.
Тогава направи си тест. - Утре.
Правя чай, искаш ли? - Не.
Да загася ли лампата? - Не.
Случило ли се е нещо? - Напускам пиесата.
Какво? Какво се е случило?
Не съм добра, съсипвам пиесата на Хагай.
Но ти винаги казваше колко е страхотно всичко.
Какво се случи изведнъж?
Ние виждаме нещата по различен начин.
Той не се интересува от истината.
Той се грижи за драматичния ефект.
Е, той е прав, това е театър. - Знам, че е театър.
Не може ли да говорите за това...
Да постигнете споразумение?
Не.
Как го приема, че напускаш?
Не съм му казала все още.
Тогава ти препоръчвам да не му казваш.
Изглежда, си просто в лошо настроение.
Не знам. Не мога да се справя. Не го разбирам.
Може би се плаши...
Но какво става с вас двамата? - Какво?
Обичате ли се... Не се ли обичате?
Разбира се, че да. Това е проблемът.
Затвори ли вратата на терасата? - Затворих всичко.
Какво?
Сега?
Какво се е случило?
Жената на Аарон го напуснала. Сега иска да се ожени за мен.
Тогава защо плачеш?
Защото имам нов любовник, и съм бременна.
Премахнах детето на Аарон, профуках $2000 за психоаналитик заради него!
Сега иска да се ожени за мен? Не искам!
Тогава му кажи да върви по дяволите.
Но аз го обичам.
Бях буден цяла нощ. - Аз също.
Можехме да бъдем заедно.
Исках да имаш време да помислиш.
Какво мислиш?
За какво?
За мен. За ролята.
Нямам никакви съмнения.
Ще бъдеш чудесна.
Ти си най-добрата актриса, която познавам.
Наистина ли?
Наистина.
Просто забрави всичко и ми се довери.
Става ли? - Добре.
Липсваше ми толкова много. - Ти също.
Добро утро на всички!
Приятели!
Искам да започна.
Едно последно нещо, дължината на нощницата...
Отлично. Перфектна е. Искам да започна.
Руби, Мая, Орит, концентрирайте се!
Къде са хапчетата?
Нили, дай ми хапчетата.
Може би не му давам хапчетата. - Защо?
Може би, когато й искат нещо,
ръцете й се вцепеняват. Тя не може да пусне.
Откъде дойде това?
Добре, тогава няма.
Руби, още един път. "Дай ми хапчетата".
Моля те, дай ми хапчетата.
Толкова е достоверно, тя се отказва от борбата
и му дава хапчетата.
Скоро ще се прибереш вкъщи, при семейството ти...
С бебето. - Няма бебе.
Сега си спомняш коя си, нали?
Спомням си, пеперудите, които са загубили светлината,
червени калинки, които са загубили черните си точки...
Мая, повече страст!
Тя се е отказала от борбата, но тя все още има видение,
което я отвежда сред природата, извън в болницата...
Нали така? Страст!
Спомням си аромата на дърветата, цвета на небето...
Спомням си червени облаци
и бебето ми, който се роди и каза:
Мама...
Руби, Руби, защо?
Трябва да стоиш като статуя докато завесата се затваря.
Тя беше прекрасна. - Отворете завесата!
Не можем да завършим пиесата така. Няма енергия...
Това не е правилният текст за края.
Какъв е правилният текст?
Какво Нили трябва да каже тук?
Че не я разбират,
че не искат да й помогнат.
Че... не може да направи това, което очакват от нея.
Когато напишеш пиеса, завърши я както искаш.
Но сега, края трябва да бъде убедителен.
Премиерата е след седмица и не виждам персонажа.
Това ме притеснява.
Не се притеснявай. Всичко ще е наред на премиерата.
Пак от същото място.
Тя ще ми докара сърдечен удар.
Трябваше да вземеш някоя с опит.
Не е твърде късно, можем да я заместим.
Готов съм дори да отложа пиесата с няколко дни.
Имаш прекрасна пиеса, жалко.
Тя ще бъде прекрасна. Ще видиш.
Да се надяваме.
Късмет.
Всичко наред ли е?
Покажи, че я обичаш.
Късмет.
Пускай светлините съвсем бавно.
Следвай чувствата си.
Забрави всичко, което ти казах.
Ще бъдеш чудесна.
Не забравяй, че те обичам.
Късмет.
Бъдете готови с осветлението.
Здравейте. - Здравейте, докторе.
Нили не е яла от 3 дни.
Почти 4 дни. - Дина!
Защо Нили не е яла от 3 дни?
Защо ме гледате така?
Кажи на д-р Гилади защо не си яла.
Нили, искаш ли да ми кажеш? Знаеш, че искаме да ти помогнем.
Всички мислят, че съм луда.
Никой не мисли, че си луда.
Искаме да те освободим от травмата, която си преживяла.
Нямам нужда да бъда тук за това. Мога да бъда у дома.
Трябва да бъдеш наглеждана. Ще взимаш хапчета.
Не искам хапчета. Няма да позволя да ме дрогирате!
Искате да ме убиете ли? Това ли искате?
Нили... скъпа... - Дина!
Защо плачеш? Ти ме затваряш и плачеш?
Ако ме оставите тук, никога няма да ме видите отново.
Никога няма да ме видите отново!
Вие не сте ми родители!
Пуснете ме!
Пуснете ме или ще ви убия!
Къде си?
Нили...
Нили, виж кой дойде.
Кой е той?
Нили...
Ще ви оставя сами.
Тя ще говори с теб след малко, нали, Нили?
Как ти е името?
Рони.
Той е сладък. - Защо не говориш с него?
Не го познавам.
Нили, това съм аз.
Криеш ли го?
То е при теб.
Ти го криеш у вас.
Той е очарователен. - Той е сладък.
Какво правиш тук?
Трябваше да си на терапия.
Не мога да отида там. Като лудница е.
А къде мислиш, че си?
Ще имаш посещение днес.
Кой? - Майка ти и баща ти.
Не искам да идват!
Не искам да ги виждам!
Не ги пускайте!
Те ще ми вземат бебето!
Ти нямаш бебе, Нили.
Спомняш си, че нямаш бебе...
Направи аборт, нали?
Убиха го!
Те искат да помогнат, обичат те.
Те не ме обичат.
Искам да ми върнат бебето.
То има нужда от мен, аз съм му майка.
То има нужда от мен. Аз съм му майка.
То има нужда от мен...
Аз съм му майка...
Нили, да започнем отначало...
Опитай да си спомниш.
Майка ти е Дина, Ювал е баща ти, нали?
Живели сте в Херцлия, спомняш ли си?
Близо до морето. - Близо до морето, точно така.
Ходила си на детска градина. Как е името на учителката?
Една. - Една, точно така.
Преместили сте се в Тел Авив.
Да. Тел Авив.
Учила си в училище "ХаПардес"...
и после в гимназията "Янай".
Гимназията "Янай"?
Какво се случи в гимназията?
Какво се случи в гимназията, Нили?
Не знам...
Не знам.
Не знам...
Искам си бебето.
Дайте ми бебето.
Хайде, Нили. Да вървим на терапия.
То се приближава. Чуваш ли?
Кой се приближава?
Чувам го.
Какво чуваш? - То ме вика.
Как те вика?
Мама...
Тя не изтича.
Видях. - Тя се разплака и хвана ръката му.
Спрете да говорите глупости.
Тя е страхотна. Тя е наелектризираща.
Казах ти.
Четиридесет и пет...
Нили, къде са хапчетата?
Къде са хапчетата, Нили?
Дай ми хапчетата.
Нили, моля те, дай ми хапчетата.
Скоро ще се прибереш вкъщи при семейството си...
Нили...
Нили, чуваш ли ме?
Ще се прибереш вкъщи, при семейството и приятелите си...
Нили...
Продължавай.
Спомняш си, че нямаш бебе, нали?
Спомняш си, че направи аборт.
Нили... Спомняш си, нали?
Спомняш си, че нямаш бебе.
Спомняш си, че направи аборт. Нали?
Какво да направя? - Кажи за пеперудите...
Не мога повече.
Не мога да направя това, което искат.
Затворете завесата! - Не, не. Не я затваряй!
Съжалявам...
Не мога да направя това, което искат от мен.
Затвори завесата! - Не!
Съжалявам.
Не мога да направя това, което искат.
Не, не мога да го направя. Не мога.
Съжалявам.
Сега може да затвориш.
Руби, отиди от другата страна.
Готови да се поклоните.
Отварям завесата.
Хагай, отиди да се поклониш.
Тичай на сцената!
Няма да отида. Това не е пиесата, която написах.
Ти луд ли си? Тичай на сцената!
Казах ти, още от първото четене!
Страхотно, нали?
Хайде, Мая, искат да те снимат за телевизията.
Не искам. - Трябва да дойдеш.
Оставете я. Ще го направим утре.
Мая, трябва да отидеш за телевизията.
Разочаровах ли те?
Сърдиш ли ми се?
Ти беше прекрасна!
Запознайте се с Хагай.
Браво!
Къде си?
Малко съм объркан.
Не мога да разбера до колко е умишлено
и колко не.
Ти го е направи нарочно. - Не, не съм.
Реши хладнокръвно да промениш пиесата ми.
Нека да ти обясня. - Няма нищо за обяснение.
Знаеше много добре какво значи тази пиеса за мен.
Нека ти обясня!
Ти ме заплю защото те обичам.
Нека ти обясня!
Това е, Мая. Свърши се.
Какво се свърши?
Свърши се.
Жена му се е върнала при него?
Обади се на Шломо, кажи му да дойде, преди да е твърде късно.
Той вече е на път.
Ти беше страхотна. Страхотна...
Къде е Хагай? Искам да му кажа,
че това е най-хубавата пиеса, която някога съм гледала.
Той не е тук.
Къде е?
Какво се е случило?
Мая! Защо стоиш там?
Не си яла цял ден, дай и на този приятен човек.
Моля, заповядайте. Това е вкусно.
Габи Модан, сърдечен хирург.
Много ми е приятно.
Ето доктора...
Доктор Биран... - Как я караш?
Майка ми... - Приятно ми е.
Баща ми... - Приятно ми е.
Моят дядо... - Доктора.
Благодаря. Аз съм д-р Биран.
Благодаря ви за всичко. Наистина, благодаря.
Благодаря на вас.
Имам чувството, че не ви благодарих достатъчно.
Хагай ми се обади. - Какво каза той?
Разбрах, че вие... - Да.
Той мисли, че съм го предала. Не съм го направила.
Ти знаеше какво правиш.
Знаех, но... - Какво?
Имаше нещо по-силно от мен.
Сякаш Нили пое контрола над мен...
Чувствах се като давеща. - И...
Спрях.
Това ме плаши.
Може би полудявам.
Точно обратното.
Инстинктите ти не позволяват да се побъркаш.
Но ако това се случи отново?
Страхувам се да не достигна тяхната ситуация.
Има разлика между тях и теб.
Каква е разликата?
Имаш завеса в края на пиесата,
която те връща към живота.
Те нямат.
Спомням си, пеперудите, които са загубили светлината...
червените калинки, които са загубили черните си точки.
И пчелите, чиито крила са били откраднати...
Спомням си...
Не се притеснявай.
Тази вечер ще го направя точно както е написано.
Искам да направиш това, което направи вчера.
Не знам какво направих. Не мога да го повторя.
Ти си актриса. Можеш.
Translation ZALMEN BEHAR